Jag vet vad man gör med såna som du.
Vi har skjutit nog för i dag.
Om vi inte träffar kaninerna förtjänar vi att komma hem tomhänta.
Men saliga äro de som intet väntar, ty de skola icke bli besvikna.
Få saker skänker män större njutning än jakt.
Det tillfredsställer hans primitiva natur-
- att smyga fram genom skogen och ta sitt byte.
Kom, Gamle Trofast. De feta kaninerna måste i stekpannan.
Om burken hade haft ben och svans hade vi ätit den i kväll.
Rakt genom hjärtat.
INGEN JAKT INGET SKYTTE
Kors, jag har dödat honom!
Ett skott mot en kanin och jag blir mördare.
Mor sa att det skulle gå illa för mig. Vad i Hades namn gjorde du här?!
Jag kan inte påstå att jag har sett dig här förut.
Om du ska bli skjuten, bli skjuten där folk känner dig.
"Mr Harry Worp, 87 Maple Avenue, Boston, Massachusetts. "
Ja du, Worp, du är långt hemifrån och kommer nog inte hem till jul.
Du får en kall, bister vinter. Du får nog stanna här länge.
För länge för mig, Harry.
Kapten Wiles?
Vad har hänt här, kapten?
Man kan kalla det en oundviklig olycka. Han är död.
Han verkar död. Fast jag är ju inte läkare.
- Känner ni honom, miss Gravely? - Nej, han är inte härifrån.
Han dog här. Det är det som räknas.
Pinsamt... Vad tänker kapten göra med honom?
Miss Gravely... För att vara helt ärlig-
- så tänker jag gömma honom, täcka över honom, glömma honom.
- Ska ni inte underrätta polisen? - Nej. Glöm att ni såg mig här.
Glöm allt om det. Det var en olycka.
Han snokade runt i gläntan och jag trodde att han var en hare.
Snälla ni. Säg inget till nån, miss Gravely.
Gör det ni tycker är bäst.
Ni måste ha varit med om liknande saker på era resor i fjärran länder.
- Jag har sett mycket värre saker. - Jag säger ingenting.
En gång på Orinoco hade vi en turk som löpte amok med en machete.
Om jag skulle dölja en olycks- händelse så skulle jag inte vänta.
Ni har helt rätt. Jag är glad att jag mötte er i dag.
Det känns bättre att anförtro sig åt nån så varm och förstående.
Tvärtom, kapten. Det...
Jag är glad om jag hjälpte er.
Ni vill kanske komma över på blåbärsmuffins och kaffe senare.
- Amerikanska blåbär. - Vilken intressant överraskning.
Och kanske lite fläderbärsvin. Vi har ju varit grannar i snart tre år-
utan att ha besökt varandra.
Ni har rätt. Det är hög tid. När ska jag komma?
Om vi säger... tidigt i eftermiddag?
Jag kommer med ren skjorta och god aptit.
Gå nu. Ni får inte göra er skyldig till efterföljande medverkan.
Ni är väldigt omtänksam, kapten Wiles.
Adjö.
Där borta, mamma!
Här är han, mamma!
- Vad var det jag sa? - Rör honom inte!
- Där är han. - Nej, det är omöjligt... Harry!
- Tack, Försynen, Harry är död! - Vem är Försynen, mamma?
En god vän. Vet du inte vem han är?
Du sa Harry. Varför reser han sig inte och gör nåt?
Han sover. Han sover en djup och underbar sömn.
- Hur gjorde han illa sig i huvudet? - Han stack in det där han inte borde.
- Blir han frisk? - Inte om vi har tur.
- Vi går hem, så gör jag lemonad. - Får det mig att sova djupt också?
Nej, men det är bättre än ingen lemonad. Glöm att du har sett honom.
- Hur gör jag det? - Tänk på nåt annat.
Jag försöker att inte se honom i morgon.
Nu går vi hem och dricker lemonad.
Hon struntar i vad jag gör med honom.
Man kunde tro att jag hade sålt biljetter.
Vad är det som lockar folk?
Det här kan visa sig bli mitt livs lyckligaste dag.
Jag sitter här tills resten av världen har betygat honom sin vördnad.
Förr eller senare dyker väl sheriffbiträdet upp.
God dag, mr Marlow.
Wiggy, ni har inte sålt en enda av mina målningar.
Det kommer så få bilar och de... Det är nog cidern de fastnar för.
- Cidern? Häll ut den, drick den! - Nej, jag avskyr cider.
- Inte en målning har sålts. - Jag beklagar. Visa mig den nya.
Det förtjänar ni inte. Hur får jag mat?
Mr Wiggs slog sig också för magen. En gång gick nåt sönder i honom.
- Hade det gått bättre på 5:e Avenyn? - Om det finns fler människor där.
- Massor - miljarder människor. - Det vore kanske bättre.
Men vad för slags människor? Jo, det ska jag säga...
Små människor. Små människor... med hattar!
Hur har ni det med cigaretter?
Jag köper den andra hälften i morgon.
Vad gör er son med bilarna?
Han säljer dem som antikviteter. Han behöver pengarna.
- Får han inte lön som sheriffbiträde? - Jo, han får betalt per gripande.
Mr Marlow... den är jättefin.
- Jag har känt mig plågad på sistone. - Vad är det?
Gamla Wiggy, min strängaste kritiker.
Jag tycker att er konst är fin. Det tycker mrs Rogers också.
Har ni pratat om mig? Den vackra kvinnan med pojken, va?
Jag nämnde er när vi talade om främmande människor.
Främlingar. Folk hon inte hade träffat.
- Vad sa den vackra damen om mig? - Ingenting.
Vi får tala affärer. Här är min inköpslista.
Jag går in och tar fram sakerna.
Hur stavas Tuscaloosa?
Sam?
- Hej, Calvin! - Hörde du skott för en stund sen?
- Folk får inte skjuta här. - Varför det?
- Det står på skyltarna. - Varför det?
- För att jag har satt upp skyltarna. - Varför får folk inte avreagera sig?
Kulor och vapen tar livet av folk.
Ingen här träffar ett tåg med kanon.
Du har nog rätt. Men lag är lag.
Jag ska ta reda på vem som sköt och ge vederbörande böter.
Jobba ihop till ackordet?
Om jag kan göra det svårare för dig, säg till.
- Hur vill ni ha ert bacon, mr Marlow? - Hur sa?
- Hur vill ni ha ert bacon? - Skivat.
- Var är Calvin? - Ute i nåt oviktigt ärende.
- Vilket härligt väder. - Som i går, fast då sa ni inget.
Vad vill ni Calvin?
Dessa fantastiska bilder... Nån sa att ni målar dem.
- Varför säljer ni dem inte? - Bra idé. Det ska jag fundera på.
Och sången som ni sjunger så fint... Ni har säkert skrivit den.
- Vad vill ni låna? - Jag ville uppmuntra er, mr Marlow.
- Hur vet ni vad jag heter? - Det står på målningarna.
- Namnet ska inte kunna läsas. - De är verkligen professionella.
- Visst är de, mrs Wiggs? - Jag vet bara att ingen köper dem.
- Tack för uppmuntran, miss Gravely. - Hur vet ni vad jag heter?
- Wiggy sa det nyss. - Wiggy? Vilket löjligt smeknamn.
- Får jag kalla er Wiggy, mrs Wiggs? - Bara ni betalar era räkningar i tid.
Så där, mr Marlow. Bacon, bönor, kål, socker, salt-
- te och margarin. 1 dollar och 95 cent.
- Och ett halvt paket cigaretter. - Just det. 10 cent - 2,05.
Så mycket?
- Jag verkar inte kunna hitta... - Jag vet. När vi har sålt en målning.
- Vänta lite, mr Marlow. - Låt mig få förklara...
- Vad tycker ni? - Jag tror man kan ha kaffe i den.
Kan ni prova den, mr Marlow?
Stick in fingret i örat är ni snäll.
Hur är storleken på örat?
Passar det? Är det rätt fingerstorlek?
Det är min fingerstorlek.
- Jag tar den. - 15 cent.
- Och fatet? - 10.
- Ett skäligt pris. - Varför är fingerstorleken viktig?
Jag vill veta att den passar en man, en herre av viss storlek.
En viss någon som kommer hem till min stuga i eftermiddag.
- På kaffe och blåbärsmuffins. - Ni nöjeslystna gamla sällskapsdjur!
- Gamla? - Det var bildligt sagt.
Där har vi en närsynt ciderköpare.
Hur gammal tror ni att jag är?
50. Hur gammal tror ni att ni är?
42! Jag kan visa er min födelseattest.
Ni får visa mer om ni vill övertyga en man om det.
Ni måste visa er karaktär, ert inre jag, dolda egenskaper.
Den sanna miss Gravely. Känslig, ung i sinnet, gjord tidlös av kärlek.
Jag kan göra det.
- Tror jag i alla fall. - Vad då?
- Jag går ut och frågar... - Nu?! Var har ni saxen?
- Där ute. - Vi ska klippa henne.
Vi klipper håret kort. I en modern, romantisk frisyr.
Ni blir tio år yngre. Har ni hårband?
- Det har jag säkert. - Puder, rouge, läppstift?
Inget billigt, sjabbigt eller uppenbart. Det ska utstråla ungdom, karaktär.
Jag hämtar saxen. Ta fram det andra.
- Här är den. - Ursäkta, unge man...
Då kör vi, Ernest.
Nåja, det växer ju ut igen.
- Det är Calvin. - Är han ensam?
Ja. Han verkar inte ha sålt bilen.
Hallå! Kan du flytta dig ur min bild?
Snart kommer de väl att sända allt på tv.
- Är det ditt lik? - Ange mig inte. Det var en olycka.
Jag trodde att han var en kanin eller en fasan.
- Ska vi reda ut vad som hänt? - Ja, det är nog det enda raka.
Det första jag såg i dag var en rödhake full som en alika.
Den hade ätit jästa bär. Jag förstod att nån var illa ute.
Fast jag visste inte att det var jag. Skafferiet var tomt och jag...
- Logiskt sett är du utan skuld. - Nuförtiden är inget logiskt.
Det var en olycka, det var Guds vilja.
Du borde vara tacksam för att du fick fullborda en medmänniskas öde.
Säg att det stod i Himlaboken att den här mannen skulle dö-
just nu och just här.
Säg att fullbordandet av hans hädangång hade hakat upp sig.
Nåt hade gått snett.
Det skulle kanske ha varit en blixt, men det åskade inte.
Då kom du och sköt honom-
- och Guds vilja är skedd och ödet är fullbordat.
Du har rent samvete.
Jag har inget samvete. Och jag är inte rädd för himlen-
- för jag tror inte att jag kommer dit. Och det är inga såna där ädla saker.
- Vad är det, då? - Jag är orolig för min egen skull.
För mig och min framtid. Poliser är misstänksamma.
Man är skyldig tills motsatsen bevisats. Jag är trött på poliser.
Vi begraver honom. Ingen har nån glädje av honom nu.
Låt honom vila i frid, gräv ner honom och glöm honom.
- Du har aldrig sett honom. - Kvinnan och pojken, då?
Miss Gravely och luffaren och han som läste boken - dr Greenbow.
- Alla de, då? - Ingen av dem var intresserad.
Ingen brydde sig förrän du kom.
Men om nån bryr sig när du har begravt honom, då?
Det kan jag inte vänta på. Jag vill inte hamna i fängelse för en olycka.
Hon som kallade honom Harry, då? Hon kanske älskade honom trots allt.
- Hon blev hysteriskt glad. - Hur såg hon ut?
Vacker som regnbågen. Tänk om jag var två år yngre...
- Och pojken? - Fyra, fem år.
Det måste vara mrs Rogers och hennes son.
Ska vi inte gräva ner honom nu när du ritat av honom?
- Vi kan diskutera detaljerna sen. - Jag tycker inte om det.
- Polisen vill bli informerad när folk dör. - Som du vill, Sammy. Glöm det.
Gå hem. Jag dödade honom och tar hand om hans kvarlevor.
Ska du släpa på honom hela dan?
Jag gör mitt bästa.
Akta så du inte blir åtalad för mord. Jag börjar själv ana ugglor i mossen.
Där ser du. Om du tror det värsta, vad ska då polisen inte tro?
Kuvertet med hans adress, då? Skicka hem honom med posten.
Har du glömt vem som tar posten till stationen varje kväll?
Calvin Wiggs... sheriffbiträdet.
Ja, du har rätt. Så här gör vi...
Vi tar reda på om mrs Rogers tänker underrätta polisen om hans död.
- Vad tjänar det till? - Mycket.
Om de är avlägset bekanta och hon inte tänker underrätta polisen-
så hjälper jag dig att begrava Harry.
Åh, Sammy, du har mönstrat på för seglatsen.
- Vad är klockan? - Runt tolv.
Jag måste hem och snygga till mig. Jag ska hem till miss Gravely.
Inte du? Det är väl inte du?
Sam... hon kan få nån mycket värre.
Hon kan inte få nån bättre! Tänk... Du skapar ett prejudikat.
Jag skapar ingenting. Jag ska dit på blåbärsmuffins och kaffe-
- på hennes egen inbjudan. Och kanske lite fläderbärsvin.
Inser du att du blir den förste man som går över hennes tröskel?
Det är inte för sent. Hon är en välbevarad kvinna.
- Jag avundas dig. - Mycket välbevarad.
Och gammalt vin måste ju korkas upp en dag. Inte sant?
- Gå och prata med mrs Rogers. - Ska vi inte gömma Harry först?
Milde himmel! Glömmer man en sån detalj kan man bli hängd.
Åh... jag ber om ursäkt.
Jag hoppas att dr Greenbow aldrig behöver operera mig.
God middag.
Ni är vacker, förtjusande.
Ni är det vackraste jag nånsin sett. Jag vill måla er.
Ville ni nåt mer, mr... ? Marlow heter ni, va?
Ni är en vacker kvinna. Jag vill måla er naken.
En annan gång. Jag gör lemonad till Arnie.
Jag kommer kanske olägligt.
- Om ni vill klä av mig, ja. - Det var inte precis det.
Jag ville prata med er om nåt, men när jag såg er glömde jag vad.
- Då var det knappast viktigt. - Ni har nog rätt.
Sätt er här. Jag hämtar lemonad, så kommer ni kanske på det.
Ni är inte bara vacker, utan också omtänksam.
- Arnie! - Hej, mr Marlow.
- Vad har du där? En kanin? - Den är död. Vad har du?
Jag har en liten groda.
- Där är han. - Den behöver en mamma.
- Vi byter. - Din mamma mot min?
- Kaninen mot grodan. - Ta den, Arnie.
Du gjorde den bästa affären. Döda kaniner äter inte.
Jag tar in honom i köket och ger honom lemonad.
Fyra hartassar och ändå dog han. Han borde ha haft en fyrklöver också.
- Och en hästsko. - Hur föds kaniner?
Precis som elefanter.
- Varför har du aldrig varit här förut? - Jag visste inte hur söt din mor var.
Om du tycker att hon är söt skulle du se min slangbella.
- Jag kommer kanske i morgon igen. - När är det?
- Dagen efter i dag. - Det är i går. I dag är i morgon.
- Det var det. - När var i morgon i går, mr Marlow?
- I dag. - Just det, i går.
Arnie förstår du dig inte på. Han har sin egen tideräkning.
- Lemonad? - Jag har redan snott två glas.
- Jag hade gett dig två glas. - Det är roligare att sno.
- Får jag låna din kanin? - Visst. Vad ska du göra med den?
Man vet aldrig när man behöver en död kanin.
Den har redan gett mig en groda.
- Arnie, vart ska du nu? - Ut och byta till mig nåt mer.
- Var hemma till middagen. - Jag ska försöka.
Vad heter ni i förnamn? Vill ni inte säga det, hitta på ett.
- Jennifer. Jennifer Rogers. - Fint.
- Vem är mannen uppe på stigen? - Vilken man?
- Harry. Den döde mannen. - Jaså, han? Det är min make.
Er man är alltså död?
- Är lemonaden tillräckligt söt? - Ja.
- Jag vill ha den syrlig. - Är Harry Arnies pappa?
- Nej, Arnies pappa är död. - Det är Harry också.
Tack och lov. Han var för god för att leva.
- Han såg inte för god ut. - Det var han. Ohyggligt god.
Jag tycker om er mun också. Särskilt när ni säger "god".
- Vill ni ha mer lemonad? - Sen. Var fick Arnie kaninen ifrån?
Han hittade den. Jag tror att kapten Wiles sköt den.
Jag vill höra mer om ert liv.
Vi vet inte vad vi ska göra med Harry. Har ni nåt förslag?
Ni kan stoppa upp honom.
Stoppa upp honom och ställ honom i en glasmonter. Med matterat glas.
Vad har han gjort er, mer än att gifta sig med er?
Jag har velat förklara det med Harry många gånger.
Men ingen hade förstått. Minst av allt Harry.
Men ni är konstnärligt lagd och ser detaljerna.
När jag har tur. Berätta allt. Få höra nu.
Det var många år sen och jag var förälskad, på tok för förälskad.
- Vad hette han? - Robert.
Vi skulle strunta i våra föräldrar och gifta oss.
- Gifte ni er? - Ja då... Sen blev Robert dödad.
Jag var förkrossad... i sex veckor. Sen märkte jag att Arnie var på väg.
- Det måste ha varit en chock. - Då kom Harry in i bilden.
Harry, den stilige hjälten. Helgonet Harry. Den gode Harry.
- Vad hette han i efternamn? - Harry Worp. Roberts storebror.
- Blev han kär i er? - Då hade jag inte haft nåt emot det.
Han tog mig för att han var ädel.
- Men ni trodde att han älskade er? - För Arnies skull fick han älska mig.
Under min andra bröllopsnatt fick jag veta sanningen.
Fick ni inte veta under er första?
Det var en hemsk sanning. Sanningen om Harry.
Vad hände?
- Hur gammal är ni, mr Marlow? - Runt 30.
Det här hände...
Jag var ensam på hotellrummet. Jag bar mitt bästa nattlinne.
- Förstår ni? - Ja.
Jag älskade inte Harry-
- men hade jobbat upp en viss iver, för jag trodde att han älskade mig.
Det måste ha varit slitsamt.
Fullmånen sken. Jag satt vid fönstret för att nattlinnet skulle se bra ut.
Självklart.
Jag vet inte varför jag berättar det för er.
- Jag tråkar väl inte ut er? - Inte alls.
Mer lemonad?
- Strax, strax. - Var var jag nu... ?
Ni satt vid fönstret i fullmånens sken och hade jobbat upp en viss iver.
- Sa jag allt det? - När kommer Harry in?
Han kom aldrig in. Han ringde morgonen därpå.
Morgonen därpå?
Kvällen innan hade han köpt en tidning för att läsa sitt horoskop.
Han var Oxe. Det stod att han inte skulle påbörja nya projekt den dan.
- De skulle aldrig kunna avslutas. - Vad gjorde ni då?
Jag lämnade honom och flyttade hem till mamma. Slut.
- Vilken gripande historia. - Jag visste att ni skulle förstå.
- Ingen annan gör det. - Inte ens er mamma?
Hon sa att jag skulle bo med honom och han tjatade, men jag vägrade.
Tänk om jag skulle be honom göra nåt, som t. Ex. Att diska...
- Och hans horoskop förbjöd det. - Ni har helt rätt.
Vissa saker vill jag inte göra själv.
Det kan ingen förstående människa förebrå er för.
Jag flyttade till en ort där jag trodde att Harry inte skulle hitta mig.
- Jag bytte namn och... - Men han gav sig inte?
I morse knackade det på dörren. Jag visste direkt att det var han.
- Vad var han ute efter? - Mig - för att jag var hans fru.
För att han "kände en grundläggande längtan". Ensamhet.
- Vad kände ni? - Jag var spyfärdig.
- Såg ni mustaschen och hans frisyr? - Ja, men då var han död.
- Han såg ut så i livet, fast då lodrät. - Vad sa ni till honom när han kom in?
Jag slog ut honom med en mjölkflaska.
- Slog ut? - Knockade honom.
Han vacklade iväg och skulle "hitta sin fru om det så blev hans död".
Det blev det uppenbarligen.
Drick lite mer lemonad.
Kapten Wiles, vilken överraskning!
Ni bjöd ju hit mig. Såvitt jag minns.
Klart jag bjöd hit er, kapten. Men det var ändå en överraskning.
- Ni får en att känna sig välkommen. - Vill ni inte stiga in?
Tack... jag har sett fram emot det.
Det krävs en duktig sockerbagare för att göra riktiga blåbärsmuffins.
Amerikanska blåbär är hemligheten.
Jag plockade dem där uppe där ni sköt den stackars mannen.
- En verkligt stilig herrkopp. - Familjen har haft den i åratal.
Pappa använde den alltid. Tills han dog.
Jag hoppas att han stilla somnade in.
Han fastnade i ett tröskverk.
- Jag gjorde er väl inte illa till mods? - Nej, jag har sett livets skuggsida.
- Jag har ofta skådat döden. - Rätt nyligen också.
- Arnie, vad har du där? - En kanin.
En kanin?
- Vad kallar du den? - Död. Det är inte min.
- Vems är det, då? - Din. Du sköt den.
Ni måste ha skjutit den i dag. Det blir en fin stuvning.
Äntligen sköt jag en kanin! Var hittade du den?
I blåbärsmuffinsen.
- Ute i skogen. - Varsågod, en muffins för en kanin.
Det var en tvåmuffinskanin.
Jag måste gå nu.
Det är sannerligen en fin eftermiddag, miss Gravely.
Visst är det?
Ja, och ni är en trevlig kvinna.
Och jag tycker att ni är hemskt trevlig, kapten Wiles.
Vi återgår till vårt lilla problem. Harry - vad ska hända med honom?
Oroa er inte för Harry. Han ligger i jorden före kvällen.
Allt grävande och allt arbete. Kan ni inte bara-
- låta honom glida ner från er båtbrygga och ut i dammen?
Så att han dyker upp igen? Nej, ingen har dykt upp från en grav.
Och de sågar is på dammen i vinter. Tänk om de skar ut isblock och...
Ni behöver inte säga mer. Ni har rätt.
Ja, en grav är den bästa platsen för Harry.
- Han ser ut att ha det väldigt bra. - Vi måste hitta nånstans att gräva.
Ja, om det med mrs Rogers och hennes man är sant.
Vi hittar ett ställe. Gärna nånstans där jorden är mjuk.
Ja, nånstans där hela orten inte snubblar över oss när vi gräver.
- Ett ställe med karaktär och charm. - Mot väster och solnedgången.
- Där det är varmt om vintern. - Och svalt på sommaren.
- Jag är lite avundsjuk på Harry. - Vi gräver lätt en dubbelgrav.
Tack, men en annan gång.
- Det här verkar vara en bra plats. - Du har tur, Harry Worp.
Av med kavajen nu. Det är väl ditt lik?
- Jag är ingen bra gravgrävare. - Det skulle du ha tänkt på i morse.
- Calvin Wiggs. Vad gör vi nu? - Hittar på den bästa ursäkt han hört.
- Lägg ifrån dig spaden, Sam. - Vad är det?
- Jag är helt färdig. - Bra. Det var jag för tio minuter sen.
Men jag ville fortsätta gräva tills du gav upp.
- Det ger mig kalla kårar. - Vi tar Harry och kastar ner honom.
Med skyndsam vördnad.
Vill du säga några ord?
Det vill jag. Harry Worp, visa dig aldrig mer här!
Vi avslutar det och går härifrån.
Jag tror att Calvin Wiggs letar efter nåt.
- Vet han att Harry Worp gick hit? - Sammy, vilken hemsk tanke.
Han letar kanske efter Harry.
Mitt enda svar är att vi måste jämna till marken.
Om du måste döda nåt hädanefter skjut då kaniner. Liket är mindre.
Sa jag att jag sköt en kanin i dag?
Tyst! Det vet jag. Arnie visade mig kaninen hos Jennifer Rogers.
Jennifer? Du har inte ödslat nån tid, va?
Jag förstår dig, Sammy. Hon blir en väldigt vacker änka.
- Vi avslutar det här med Harry först. - Du behöver inte bli tjurig.
- Jag har mina egna affärer. - Menar du min skyddsling?
Miss Gravely - som jag renoverade i mrs Wiggs butik tidigare i dag.
- En remarkabel förvandling. - Nu förstår jag inte, Sammy...
Hon kom in och var helt uppspelt. Hon köpte ny kopp och en massa annat.
Jag gav henne ny sminkning och ny frisyr.
- Säg inte att du inte såg det. - Hon är väldigt trevlig, Sam.
Det är vi alla. Folk måste älska oss.
Så känner jag också i dag. Jag vet inte om jag ser allt i rosenrött...
- Eller så är du kanske kär? - Inget går upp mot att vara kär.
Det ger ens arbete en extra krydda. Krydda!
Vi har fått nog med krydda i dag. Vi sätter oss ner och vilar.
Varför inte? Det har vi förtjänat.
Säg mig, vad tycker Jennifer om mitt skjutande?
- Mrs Rogers? - Vi bör kunna vara du med varandra.
Jag löste hennes problem med en kula.
- Skytte förbjudet-skylten, då? - Den, ja. En kula till skylten.
- En till ölburken och en till Harry. - Och kaninen, då?
Och en till kan...
- Vad är det? Vad är det med dig? - Jag sköt bara tre kulor.
- En till skylten, en till burken... - Och en till mannen i graven där.
Nej, en till kaninen. Om jag sköt kaninen så sköt jag inte Harry.
Sammy, har du försökt göra mig till mördare?
Sitt inte bara där! Hjälp till. Du hjälpte mig begrava honom.
Även om du inte dödade honom, varför gräva upp honom nu?
Jag lovade Jennifer att begrava honom. Han borde förbli begravd.
Hur som helst så har du riktat misstankarna mot dig själv.
Det är svårare att förklara ett lik som du inte dödade och begravde-
- än ett lik som du vådasköt till döds och begravde. Inte sant?
Man ska inte gräva ner lik man hittar. Då blir folk misstänksamma.
- Man ska underrätta polisen om det. - Du förstår ingenting - ingenting.
Ska jag gå runt utan att veta om jag har dödat honom eller inte?
Du säger att du inte har nåt samvete, men nu låter du samvetstyngd.
Sammy, hjälp mig. Jag struntar i om jag har dödat honom eller inte.
Men jag kommer att få storskälvan varje gång jag ser en polis.
Okej. Men jag är hellre misstänkt för mord än dömd för det.
Tack, Sam. När vi båda gräver får vi upp Harry på nolltid.
Jag ser inget härifrån. Jag hoppar ner...
- Tillåt mig, kapten. - Ja, Sammy, du har bra syn.
- Det där är inget skottsår. - Inte det? Tänka sig!
Det är ett s. k. Slag med trubbigt föremål.
- Vad tänker du på, Sammy? - Vi har blivit indragna i ett mord.
- Vem har gjort det, då? - Begått det.
Just det. Vem mer än Jennifer Rogers hade velat döda honom?
- Vem mer än Jennifer? - Tror du att hon... ?
Var inte dum. Du sa att hon blev överraskad när hon såg liket.
Du sa att hon slog honom i skallen. Vi hade en gång en kille ombord-
- som slog skallen i en mur och dog två dar senare.
- Var hittar man en mur på en båt? - Det undrade vi också.
Det kan inte ha varit Jennifer. Och det spelar ingen roll vem det var.
- Det är bäst för alla om han begravs. - Jag begraver inte andras fula vanor.
Anta att det var miss Gravely, då.
Det är inte roligt. Du sa själv att hon inte blev chockad av att se liket.
Ni konstnärer vet inget om etikett.
Miss Gravely är en väluppfostrad dam som döljer sina känslor.
Hon nämnde honom bara för att jag höll honom i fötterna.
När hon sa "Vad har hänt här, kapten?"-
- var det bara en artighet. Som "Fint väder, inte sant?".
- Eller nåt åt det hållet. - Hjälper du mig att begrava honom?
- Jag vet inte... - Eller dr Greenbow eller luffaren.
- Eller Jennifer? - Jag sa ju att hon inte...
Det tjänar inget till att bråka. Nu gör vi oss av med honom.
Okej, Sammy. Du hjälpte mig. Nu är det min tur att hjälpa dig.
Vi stoppar undan Harry en gång för alla. Inget mer tjafs om det.
Kom ombord. Det är bara en gammal sjöbjörns ankringsplats.
Litet, inte palatsliknande som ert. Men väldigt hemtrevligt...
- Vill ni inte sätta er? - Tack.
Tänk så goda vänner vi har blivit på en eftermiddag.
Jag visste att ni inte var så strikt som folk säger. Nej, inte alls.
Jag ser en kvinnas mänskliga egenskaper.
- När jag såg er där Harry låg... - Kapten Wiles!
Jag vill gärna ge er en förklaring till min inbjudan-
- till kaffe och blåbärsmuffins tidigare och min närvaro här nu.
Dumheter. Ni skyndade till min hjälp i krisens stund och jag är tacksam.
Tack. Men jag är skyldig er en förklaring.
Nej, jag vill inte höra mer. Ni såg mig stå där med liket-
- och blundade för det på ett otroligt sportsmannamässigt sätt.
Jag försöker säga att jag bjöd hem er-
- på kaffe och blåbärsmuffins för att jag kände...
- Sympati? - Tacksamhet.
- Det är jag som ska vara tacksam. - Nej, jag var tacksam.
Jag är tacksam för att ni har begravt mitt lik.
Ert lik?
Mannen som ni trodde att ni dödade-
- var mannen som jag slog i huvudet med klacken på min promenadsko.
- Den har klackjärn. - Men varför?
Han ofredade mig. Jag var på väg hem när han plötsligt-
- kom emot mig med vild blick och hävdade att vi var gifta.
- Ni kände honom alltså. - Jag hade aldrig sett honom förut.
- Jag skulle aldrig ha gift mig med honom. - Han trodde att ni var nån annan.
Nej, han drog in mig i buskarna.
- Ja... ? - Jag kom ut igen.
- Fortsätt. - Han drog in mig igen.
- Två gånger. - Han svor åt mig.
Ohyggliga manliga ljud. Jag förstod dem så klart inte.
- Så klart inte. - Vi brottades.
Och sen?
Jag vann. Min sko gled av i striden-
- och jag slog honom så hårt jag överhuvudtaget kunde.
Ni dödade honom.
Jag måste ha dödat honom. Jag var arg, kapten.
- Mycket arg. - Självklart.
Jag har nog aldrig varit så arg.
Och jag insåg inte min egen kapacitet.
Då slog mrs Rogers ut honom och ni gav honom nådastöten.
- Varför slog mrs Rogers ut honom? - Hon var hans fru.
Stackars kvinna. Jag trodde att hon hade bättre smak.
När jag sprang min väg beslutade jag att aldrig säga det till nån.
Så mötte jag er och tänkte-
- att det var praktiskt att ni trodde att ni hade skjutit honom.
- Förlåt mig för det. - Det var helt naturligt.
Därför känner jag... känner jag mig fortfarande förpliktigad gentemot er.
- Inte alls, vi glömmer det. - Det vore inte rätt mot er.
Att ni skulle leva med att ha begravt en man som ni inte har dödat.
- Då får ni mitt brott på ert samvete. - Ett rent nöje... säkerligen.
Nu när jag vet att den där Harry var från vettet-
och att min handling var ursäktlig-
- finns det inga skäl att inte underrätta polisen. Allt löser sig.
Jag är säker på att Calvin Wiggs och polisen inte bråkar om det.
- Det kommer kanske inte i tidningen. - Var inte säker på det.
Tidningarna älskar såna saker. Mord och passion.
Glöm Harry och det som hände. Det gör Sammy, jag och Jennifer Rogers.
Men det är inte ert lik.
Jag dödade honom, så det är inte mer än rätt att jag får bestämma.
Håller ni inte med? Det visste jag att ni skulle göra. Så här gör vi...
Vi hämtar en spade.
När vi har grävt upp honom går vi hem till mig och dricker varm choklad.
- Arnie sover som en stock. - Du har ett fint hus, Jennifer.
Det bästa jag fick för Roberts livförsäkring. Socker?
Nej, varken socker eller mjölk.
Det är lustigt, men jag trivs bra i ditt sällskap, Sam.
Jag känner likadant. Det är en skön känsla-
- att trivas med nån som trivs med en själv.
- Men en sak gör mig illa till mods. - Säg vad det är så ordnar jag det.
- Det är Harry. Hur gör vi med Harry? - Strunta i Harry, han är begravd.
Han har förpassats till evigheten. Lita på mig, Harry är historia nu.
Kom in, vem det än är.
- Vad har hänt? - Sam, jag har nåt att berätta.
Nej, kapten. Jag har nåt att berätta.
Jag slog ihjäl Harry Worp med klacken på min promenadsko.
- Det var alltså ni. - Wiggs måste ringa delstatspolisen.
- Det är onödigt. - Och opassande. Harry är begravd.
- Jag har nåt att berätta. - Du har väl inte grävt upp honom?
- Jag insisterade, mr Marlow. - Men förstår ni inte... ?
Ni har inget att frukta. Det är helt och hållet mitt problem.
När kapten sa varför han var här insåg jag att jag inte behövde tiga.
- Vet ni allt om Harry? - Ja, jag är rädd för det.
Men ingen kan skvallra om en kvinna och en dåre.
Ni anar inte. Ni förstår nog inte vad ett mord för med sig.
Ni blir förhörd och fotograferad och ert privatliv granskas ingående.
Varför skulle mitt privatliv inte tåla en sån granskning?
De snokar på ett fult sätt.
Ni blir jagad av journalister, fotografer och kriminalare.
- Jag har bestämt mig. - Det har hon.
Kapten Wiles fick mig att säga till mrs Rogers vad jag tänkte göra.
Hon har trots allt mest anknytning till affären. - Vad tycker ni om det?
Varför bråka så om Harry? Varför grävde ni upp honom igen?
Men gjort är gjort, så gör det ni tycker är bäst.
Jag struntar i vad ni gör med Harry bara ni inte väcker liv i honom.
- Jag har alltså fria händer? - Ja. För mig är det historia nu.
Vänta lite. Jag tror att vi har glömt en sak.
Om det här kommer ut, blir alla detaljer om ert äktenskap allmän egendom.
Det hade inte jag heller tänkt på.
- Var har ni lagt Harry nu? - Vid den stora eken.
Jag hämtar min spade.
- Jag gör så att ni får slita ont. - Ingen fara.
Jaha... då går vi alla dit.
Jag har aldrig varit på en hemgjord begravning förut.
Det har jag. Det här är min tredje.
Alla på en dag.
Nu gör vi det.
- Vi borde lägga cement över. - Nästa vår planterar jag blåbär här.
- Kan ni inte plantera syrener? - Naturen ordnar det säkert.
- Ska vi säga nåt om honom? - Jag kommer inte på nåt att säga.
Det är för sent att be. Vart han än skulle så är han där.
Adjö, Harry. Jag förlåter dig.
- Basuner som välkomnar Harry. - Ni kände inte Harry.
Jag vill måla dig så där, Jennifer. Du är vacker, du strålar i månskenet.
- Det kommer från byn. - Jag vet vad det är.
Det är signalen från spökdiligensen som körde förbi här för 200 år sen.
- Den gamla vägen gick där borta. - Tänk den som var stråtrövare...
- Lyssna. Nån springer. - Hästar?
- En häst som lärt sig ropa. - Vad säger hon?
- Sam Marlow! - Det är Wiggy, gamla Wiggy.
Mr Marlow! Mr Marlow!
- Vad i hela friden vill ni? - Jag... han... som... vill...
- Hämta andan nu. - Miljonären vill köpa målningarna.
Allihop och fler därtill. Han sa att ni är ett geni.
Det är jag, men köpa alla mina målningar... ?
Ni får åtminstone tala med honom. Tacka inte nej till en fin chans.
Jag ska prata med honom.
- Vi har grävt. - Efter sassafrasrot.
- Sassafras-te är bra mot ledvärk. - Hur mycket betalar miljonären?
Jag begärde 7 dollar för den med färgfläckarna i åskvädret.
- Han sa att de var ovärderliga. - Det lät som en barnmålning.
- Den skildrar världens skapelse. - Jag hörde om världen som barn.
Ja. Och min vän här som är konstkritiker säger...
Jag struntar i vad en konstkritiker säger.
Jag vet att målningarna är bra. Det enda viktiga är vad ni tycker.
Jag tycker att de är geniala och vill köpa alla.
Vad synd. Jag kan inte sälja dem. Och ni har inte råd med dem.
Pengar...
Var inte dum. Skinna honom nu.
- Mr Marlow, var resonlig nu. - Eller oresonlig om ni vill.
Vad säger du?
Du är geniet. Du bestämmer.
Vad tycker du bäst om i hela världen?
Inte vet jag... Jordgubbar, antar jag.
Skriv: Två lådor färska jordgubbar den första varje månad året runt.
- Lätt ordnat. Vad mer? - Vad vill Arnie ha?
- En kemilåda. - Vad då för en?
- Den som luktar värst. - Hörde ni det?
- Ja. En illaluktande kemilåda. - Wiggy, vad vill ni ha?
En kromad kassaapparat med klocka. Jag ska nog få in den nånstans.
- Kassaapparat. - Kromad, med klocka?
Miss Gravely... En fullt utrustad skönhetssalong?
Varför det?
En brudkista full av saker som jag borde ha lagt i den.
En brudkista full av hopp.
Kapten?
En bra hagelbössa, gott om ammunition-
- manchesterbyxor, en enfärgad skjorta och en jägarhatt - en brun.
Davy Crockett - rubbet.
Det var nog allt. Målningarna är era.
- Ni själv, då? - Ja, du måste be om nåt.
Få se nu...
- Jag har det. - Vad då?
Ursäkta...
Vad tror ni?
Ja, det kan nog lätt ordnas.
Jaha, det var det. Jag kommer och hämtar målningarna i morgon.
Mr Marlow, den här kvällen ska jag minnas så länge jag lever.
Kom om en månad. Då har jag fler målningar.
Ni har en fast kund i mig. Även om ni höjer priserna.
Adjö då, allihopa.
Kom, unge man.
Gratulerar, Sammy. Bra gjort.
- Gjorde jag det rätta? - Precis det rätta.
Bra. Det är viktigt för mig att du tycker det.
- Varför det? - Jag älskar dig och vill bli din man.
- Vill du gifta dig med mig? - Varför inte?
Jag fick min frihet först i dag.
Lätt fånget, lätt förgånget. Som gift med mig får du behålla din frihet.
- Du måste vara i stort sett unik. - Jag älskar friheten.
Vi blir kanske världens enda fria gifta par.
Det kommer väldigt plötsligt.
Du måste ge mig lite betänketid.
Det är inte mer än rätt. Tänk tills vi kommer hem till dig.
- Vad händer här så här dags? - Mr Marlow har sålt sina målningar.
- Han fick mer än jag trodde. - Pengar?
- Inte precis pengar. - Jag visste att det var värdelösa.
Jag hittade skorna på en luffare.
Han sa att han hade hittat dem på en död man.
Han visade mig platsen. Men jag såg inget lik.
- Montpelier 2000. - Det är delstatspolisens nummer.
Det är nog bäst att vi går.
- Tack för kassaapparaten. - Ett rent nöje. Adjö.
Det är sheriffbiträde Calvin Wiggs. Ja, jag väntar.
Mamma?
- Målningen här på golvet... - Den är ny. Den är inte till salu.
- Varför inte? - Fråga honom.
Han skulle hem till Jennifer Rogers.
Han hann nog inte gå hem med den.
- Har du blivit konstintresserad? - Nej.
Men det ser ut som beskrivningen...
Hallå, inspektörn. Det är Calvin Wiggs. Jag har nåt intressant här.
Jag grep en luffare med ett par stulna skor-
och en otrolig historia om ett lik.
Vad tror du? Han kom med Harrys skor i handen och ringde polisen.
Jag kan ha fel, men jag tror inte att han vet nåt än.
- Hans sätt att titta på mig... - Nej, då hade han hållit kvar oss.
Polisens metoder nuförtiden är ren och skär psykologi.
De bryter ner en och bryter ner en-
- tills det känns som en lättnad att gå in i gaskammaren.
Polisen säger säkert åt honom att behålla skorna om de passar.
- Jag har bestämt mig. - För vad då?
Jag gifter mig med dig. Om du inte har glömt att du friade.
Jag tycker mycket bra om dig och du blir en bra pappa åt Arnie.
Det finns andra skäl, men jag lämnar dem osagda.
Att vara gift är trevligt, men vi behöver en förklaring till polisen-
om de skulle dyka upp.
Jag hade nästan glömt mitt frieri.
- Jag har vittnen, Sam. - Jag minns nu.
Okej, du har fått dig en make. Jag tror att jag kysser dig som bevis.
Försiktigt, Sam. Jag har mycket kort stubin.
Vilken vacker syn.
Sam, vad bad du miljonären om?
Det var väldigt praktiskt.
Gratulerar, kära du.
Du kan skatta dig lycklig. Jag tror att ni blir lyckliga.
Om jag knorrade för mycket när vi begravde Harry, ber jag om ursäkt.
Det var värt det. Om jag kan göra nåt annat...
Vänta, vänta, vänta.
- Vad är det? - Vi är inte klara med Harry än.
Harry har begravts tre gånger.
Innan vi kan gifta oss måste du bevisa att du är fri, att Harry...
... är död.
Vilken ohygglig komplikation.
- Det tror jag inte att det är. - Varför tittar ni på mig?
Sammy, jag gör allt för dig, men be mig inte gräva upp Harry igen!
- Nej, det kan vi inte. - Om ni tänker på publiciteten...
Det gör jag inte. Sam är värd nästan vad som helst.
Jag tänker på er, miss Gravely.
Mord är mord, hur förmildrande omständigheterna än är.
- Det kommer inte att se bra ut för er. - Just det, vi låter honom ligga.
Om sju år får ni honom dödförklarad.
- Sju år? Då är jag en gammal gubbe. - Du har redan väntat mer än sju år.
- Nu vet jag vad jag väntar på. - Ni måste gräva upp honom igen.
Jag bryr mig inte. De som känner mig vet att han måste ha varit galen.
- Jag håller inte med! - Inte det, kapten Wiles?
Jag gräver upp honom.
Men vi måste göra det innan Calvin Wiggs får hit delstatspolisen.
Jag har tänkt... Vi kanske kan glömma hur det gick till.
Jag kan säga att Harry besökte mig och var ursinnig när han gick.
- Mer behöver vi inte veta. - Nej, nån annan kan bli misstänkt.
Nån som inte har en lika bra ursäkt som jag.
Vad menar ni?
Minst två personer här hade goda skäl att mörda Harry.
Ni för att ni var gift med honom. Och nu Sam.
Varför skulle jag döda honom? Jag har aldrig träffat honom.
- Ni kan ändå ha ett motiv. - Hon menar mig.
Jag blev kär i Jennifer först när Harry var död.
- Försök säga det till polisen. - Hon har rätt, Sammy.
Vid närmare eftertanke tror jag att vi håller oss till sanningen.
Vi behöver en förklaring till varför vi inte har kontaktat polisen.
Hans tillstånd blir svårt att förklara.
Vi tvättar av honom lite. Det är hemskt, men vi måste.
Miss Gravelys erkännande måste vara trovärdigt.
Jag kan säga att jag var så chockad att jag gick hem och vilade.
- Helt naturligt. - De tycker att ni vilade länge.
Jag vill inte diskutera hela natten. Vi tar med Harry och tvättar honom.
Vi sticker!
"Kärleken känner ej av tiden, trots att röda läppar och kinder"-
"faller för dess skära. "
"Kärleken förändras ej med tiden"-
"utan varar till tids ände. "
"Om detta ej är sant"-
- "har jag aldrig skrivit och ingen har någonsin älskat. "
Jag tror att han har råkat ut för en olycka, dr Greenbow.
Ja, det ser så ut.
- Vem av er hittade honom? - Han var min man.
Jag visste inte att ni var gift. Jag beklagar verkligen.
- Ingen fara. Sånt är nog livet. - Vad har hänt med honom?
Det vill vi också veta. Kan ni säga vad han dog av?
- I det här ljuset kan jag bara gissa. - Vi kan få in honom nånstans.
Jag behöver min väska. Var ses vi?
Jag tar med Harry hem till mig.
Då kommer han hem en sista gång.
Hoppas det blir sista gången.
Kom, Sam. Jag orkar en tur till.
Jag tar jackorna.
Jag sätter på hängslena.
Jag kan inte vänta på den här. Jag stryker den torr. Visst är det lustigt?
Efter att ha vägrat göra det så länge står jag nu och stryker Harrys tvätt.
Titta!
Det är inget att hetsa upp sig för. Det är bara en garderobsdörr.
- Jag trodde att det var Harry. - Lugn, kapten. Oroa dig inte.
Såret jag gav honom i huvudet, då?
Jag sätter på ett plåster. Då tror de att det hände innan han dog.
När skjortan är färdig är vi nog klara.
- Är det den jag tror? - Calvin Wiggs bil.
Ett ögonblick!
- Calvin Wiggs! Vilken överraskning. - Är Sam här?
- Ja, han är här. - Kan jag få tala med honom?
- Sam! Calvin Wiggs vill tala med dig. - Säg att jag kommer.
- Han kommer. - Kan jag inte gå in?
- God kväll, Calvin. - God kväll, kapten. - Miss Gravely...
Vi har jagat dem på flykten i fyra spader. De borde ha bjudit ruter.
- Spelar ni bridge? - Aldrig.
- Det ante mig. - Ville du nåt?
- Var har du varit i dag? - Jag har arbetat.
I närheten av Mansfield Meadows?
Kanske. Jag skissar mycket. Hur så?
Var det där...
... som du målade den här?
Jag lämnade den hos din mamma. Vad ger dig rätt att gå runt med den?
Den kan vara ovärderlig och Sam förlorar en intäkt.
Jag skickar honom en låda blåbär varje månad.
Var har du målat den och vem är det?
Det är ingen målning, utan en teckning. En pastell.
Vad modellen angår så kom han från min fantasi.
- Säger du det? - Varför leker du sheriffbiträde?
Luffaren med de stulna skorna sa att han tog dem från en död.
Han beskrev honom. Beskrivningen stämmer med bilden.
En arbetslös luffare som super är nog inte vidare pålitlig.
Han är inlåst på skolan. Jag visade honom målningen...
- Teckningen. - Han sa att det var samma ansikte.
- Var målade du den, Sam? - Den kom från mitt undermedvetna.
Jag måste tyvärr säga att jag inte tror dig.
Nu tappade jag intresset för spelet. Jag går hem. Vi ses.
- Vad då "tror mig inte"? - Jag förstår mig inte på konst.
Men jag vet hur en död mans ansikte ser ut.
Jag kanske kan lära dig nåt om konst.
Det här är ett porträtt av ett sovande ansikte.
En avslappnad man, långt från alla världsliga bekymmer.
Bilden avlades ur minnet och en halvt bortglömd impuls-
- och steg fram ur abstrakta känslor tills den fullt utvecklad framföddes-
- ur mina fingrars mekaniska verklighet.
Jag behöver inga modeller. I stället för ett ansikte-
- kunde jag ha valt helt andra konstnärliga stimuli.
Mitt undermedvetna är befolkat av all världens ansikten.
Uppbyggnaden av vår anatomi är så variationsrik-
att den inte kan kalkyleras.
Ett höjt ögonlock, kanske.
Lite fylligare kinder.
Läpparna utdragna till en min.
- Så där. - Vet du vad du precis har gjort?
Jag har visat hur mycket du har feltolkat min konst.
Du har förstört bevismaterial.
Calvin, du verkar fortfarande inte förstå.
Jag förstår att du gjort mig till åtlöje. Men nåt mystiskt är i görningen här.
Jag sover inte förrän jag vet vad.
Hej då, Calvin.
Vad gör han i vårt badkar?
- Där hör grodor hemma. - Gå och lägg dig, Arnie.
Delstatspolisen kommer i morgon. Jag ber dem komma och tala med dig.
- Gå och lägg dig. - Jag är i min ateljé.
Se till det.
Var är han?
Han är i badrummet och leker med sin groda.
Den här vägen, doktorn.
Arnie mår inte så bra.
Nån pillar på min bil.
Varför tutar ni? Det är inte er bil!
Jag och miss Gravely vill kanske köpa bil.
Vi letar efter en. Jag tittade på den här. Den är fin.
- Jag vill bevara den fin. - Så säger man inte till en köpare.
Det är ni inte. Ni har inte råd med bilen.
Han har kört.
- Jag la den lille... Arnie i sängen. - Vad sa doktorn?
Att jag skulle gå. Jag gillade inte hans blick, han såg brydd ut.
Är ni inte rädd längre nu?
Rädd? Nej, det var inte därför jag gick.
Nej, jag är inte så lättskrämd.
Efter alla år som jag seglat världen över till främmande hamnar-
med många råbarkade karlar och...
Miss Gravely, vad skulle ni säga-
- om jag sa att jag bara var kapten på en bogserbåt-
- på East River och aldrig kom längre än en distansminut från land?
Jag skulle säga-
- att ni var den stiligaste bogserbåtskaptenen på East River.
Kanske inte... Vill ni se en sak?
- Var fick du tag på dem? - I Calvin Wiggs bil.
Du fixade teckningen, så jag ordnade resten.
Du är den sötaste bogserbåtskapten jag nånsin kysst!
- Varför ligger han i badkaret? - Vad kom ni fram till, doktorn?
Jaså, det? Det var hans hjärta. Han fick en hjärtattack.
- Hans hjärta? - En hjärtattack!
Det var som tusan! Död av naturliga orsaker.
Givetvis. Men varför ligger han halvnaken i badkaret?
Vi ville inte att Calvin Wiggs skulle se honom.
Och han var hemskt smutsig när vi hade grävt upp honom.
Jag får nog förklara. Harry har begravts och grävts upp hela dan.
Det blev så invecklat att vi beslöt att lägga honom där han hittades.
På vilket sätt var det invecklat?
Kapten Wiles trodde att han hade skjutit honom - såret i huvudet.
Men det var miss Gravely som slog honom när han överföll henne.
- Överföll kapten miss Gravely? - Nej, doktorn. Harry.
Han trodde att hon var jag.
Han var omtumlad för att jag hade slagit honom med mjölkflaskan.
Kapten och Sam begravde honom först. Kapten var jätterädd.
Men sen räknade han kulorna - och upp kom Harry.
Sen trodde miss Gravely att hennes skor bar ansvaret-
- så kapten grävde väldigt chevalereskt ner honom igen.
Sen for han upp och ner... Jag minns inte varför-
- men nu är han uppe för att Sam och jag vill gifta oss.
- Men varför... ? - Varför jag slog honom?
Det var av rent personliga och icke-medicinska skäl.
Om ni håller tyst om det begraver vi Harry igen i morgon-
- och ingen får veta nåt och vi slipper alla våra bekymmer.
Lägg tillbaka honom!
Det här är min första mardröm på 25 år.
Han är lite konstig, va?
Ska vi inte klä på Harry?
Vore det inte bra om Arnie hittade honom på nytt?
- Då kan jag ringa Calvin Wiggs. - Och Arnie kan förklara för Calvin...
- Att han hittade Harry i morgon. - Du menar... i dag.
Men för Arnie är i morgon i går.
Vi hämtar Harry. Kom, kapten.
Nu kommer han.
- Spring hem och berätta för mig. - Rör honom inte.
- Spring hem och berätta för mamma. - Stick nu, din snorunge!
Jag menar... Skynda dig hem, min gosse.
- Vad heter du i förnamn? - Albert. Och du?
Ivy. Kom, Albert, nu går vi.
Jag ska bara fråga Sam en sak. - Sam, vad bad du miljonären ge dig?
Vad var det, Albert?
En dubbelsäng.